Robert Gould Shaw'n isä oli rikas, orjuutta vastustava bostonilainen.
Shaw osallistui Amerikan sisällissotaan 23-vuotiaana.
Hän kirjoitti vanhemmilleen kertoen kokemuksistaan.
Kirjeitä säilytetään Harvardin yliopistossa.
Rakas äiti! Toivottavasti voitte hyvin, ettekä pelkää puolestani.
Sotilaamme eivät tule kuolemaan.
Tällaisen armeijan kimppuun hyökkääminen olisi hulluutta.
Massachusettsilaiset ohittivat meidät aamulla.
On hienoa tavata sotilaita eri puolilta.
He haluavat auttaa maataan, kuten esi-isämme vapaussodassa.
Tällä kertaa yhdistämme maamme-
-jotta kaikilla on sananvapaus.
Monet sotilaat eivät olleet aiemmin nähneet neekereitä.
Tiet ovat nyt täynnä vapautettuja orjia.
Puolustamme miehiä ja naisia, joilla ei ole vielä historiaa-
-mutta joiden tarinasta tulee kuuluisa.
Eilen kuulemamme häviö ei lannista meitä.
Olen ylpeä sotilaistani. Minusta on tehty kapteeni.
Kuulostaako oudolta, että komennan itseäni vanhempia miehiä?
Kiitos Emersonin teoksesta. Hänen sanoissaan kaikuu totuus.
"Syvällinen ihminen uskoo pahan väistyvän, siunauksen parantavan"-
-"ja rakkauden voittavan."
Rakkaat terveiset isälle. Poikanne, Robert.
Antietam Creek, Maryland 17. syyskuuta, 1862
Rauhallisesti!
Eteenpäin!
Tulkaa nyt, Luojan tähden!
-Meidän täytyy perääntyä, Robert! -Ei! Forbes!
Onkos kapteeni kunnossa?
Älkää minun jalkaani!
Niska vai? Lääkäreillä on kiire, mutta minä hoitelen tämän.
Sanokaa, jos koskee. Pelkkä naarmu...
Kuulitteko viimeisimmän uutisen?
Lähettiystäväni oli kuullut sen tutultaan sotaministeriössä.
Lincoln valmistelee vapauttamisjulistusta.
Hän vapauttaa orjat.
-Mitä? -Ei ehkä rajalla, mutta muualla.
-Taivaan vallat! -Hän odotti ensin suurvoittoa.
-Tämä on kai sellainen. -Hyvä Jumala!
Ei enempää! Minä pyydän!
Anteeksi, jos käy kipeää.
-Robert! -Thomas...
Kapteeni Shaw! Olin niin ylpeä.
-Ketä oli jäljellä... Muut kuolivat. -Entä Forbes?
Mahdoton, kuten tavallista. Hän on täällä. Miten voit?
Työskentelen isällesi ja autan järjestöä. Asunnoista on pulaa...
-Oletko kunnossa, Robert? -Olen. Anteeksi...
Rakas Robert, eräs henkilö haluaa tavata sinut.
Kenraali Hunter keräsi vapautettuja orjia leiriin aivan kuin karjaa.
He saivat keihäitä aseikseen. He karkasivat, eikä se ole ihme.
-Tunnette poikani, kuvernööri. -Hauska tavata taas, Robert.
Oletko tavannut Frederick Douglassin?
Herra Douglass.
-Taistelit kuulemma Antietamissa. -Kyllä.
Kunniakas ja kauhea päivä.
-Tarvitsemme sinua, Robert. -Kuvernööri värvää neekerisotilaita.
Ajatus ei ollut yksin minun. herra Douglass...
Tarjoamme ylpeyden aiheen halveksunnan sijaan.
-Värillisiä sotilaita. Ajattele! -Hienoa.
Sinusta tulee Massachusettsin 54. jalkaväkirykmentin eversti.
Kiitos, kuvernööri. Ajatus on loistava.
Suottehan anteeksi?
-Hyvin tehty, Shaw. -Loistavaa, nuori mies.
Hyvä, Robert.
Mitä nyt? Joitko liikaa?
Tiesin, että halusit everstiksi, mutta värillinen rykmentti...
Aseiden luovuttaminen 1000 värilliselle ei olisi suosittua.
Robert...
Mitä nyt?
Aion suostua.
-Et kai ole tosissasi? -Olen.
Haluan sinut mukaani.
Minut...mukaasi?
Minäkö muka rykmenttiä komentamassa?
-Tai komentamassa mitään... -Seurasi olisi kunnia.
No sitten olet typerys.
Onko se totta, Rob? Muodostetaanko värillinen rykmentti?
Siltä vaikuttaa.
Olen ensimmäinen vapaaehtoinen!
-Näytetäänkö me etelävaltioille? -Entä siniset asepuvut?
-Näytetään kapinallisille. -Milloin päästään sotaan?
ASEISIIN, UNIONIN MIEHET!
Huomio!
Huomenta.
Hyvää huomenta, hyvät herrat!
Olen eversti Robert Gould Shaw, komentajanne.
Olen iloinen nähdessäni teidät täällä.
Toivon, että sama rohkeus, uljaus ja kunniantunto-
-joka yhdisti meidät, tulee yhdistämään myös unionin.
Jumala siunatkoon meitä!
-Komppaniat? -Muodostakaa komppaniat!
Upseerit ottakoon komennon!
Uudet värvätyt ilmoittautukoon upseereille-
-seuraten komppanian tunnuksia aakkosjärjestyksessä.
Tunnus näkyy tarkastuslistan vasemmassa yläkulmassa.
Onkos tuo hyvä kirja?
-On. Minä olen Thomas Searles. -Jupiter Sharts. Mistä se kertoo?
Nämä ovat transsendentalistien esseitä: Fourier, Anderson...
-Onko siinä kuvia? -Ei.
-Opetatko mua? -Mielelläni.
Readvillen leiri, Massachusetts 27. marraskuuta, 1862
-Katsokaa mitä tänne tuodaan! -Toisivat ennemmin sikoja!
-Sikoja voi sentään syödä! -Tulipa äkkiä pimeää!
Älähän nyt, nekru. Mä nukun paremmin oven luona.
Tarvitsen valoa lukemiseen, jos teille vain sopii.
-Nekru puhuu kuin valkoiset. -Voin opettaa teitäkin.
Tekisin sen mielelläni.
-Mua eivät sisäpalvelijat opeta. -Olen vapaa, kuten isänikin oli.
Ai vapaa vai? Siirrähän se vapaa persuksesi...
-Olehan hiljaa. -Sulle ei puhunu kukaan.
Tämä sopii ihan hyvin.
-Milloin me saadaan asepuvut? -Ne on valkoisia sotilaita varten.
-Ollaanhan mekin sotilaita. -Mistä sä oot kotoisin, paimenpoika?
-Etelä-Carolinasta. -No olis pitäny arvata.
Lopeta tuo... Lopeta päristely, poika!
Mikäs sun nimi on?
-Mikäs sun nimi on? -Etkö näe, että hän on mykkä?
Hän on mykkä.
Eikö poika osaa puhua?
Tulehan tänne.
-Hulluja ja maajusseja... Mikä lauma! -Mistä sinä olet kotoisin?
Tennesseen seudulta... Mä karkasin 12-vuotiaana.
-Mitä sä teit sen jälkeen? -Olin presidenttiehdokkaana.
En mä kyllä voittanu.
Majuri! Sinäkö siinä, Forbes?
Hei, Thomas. Mitä kuuluu?
Tunnethan Charlie Morsen? Tämä on Thomas Searles.
-Miltä ruoka maistuu? -Kastike oli vähän kitkerää.
-Kohokas korvasi kaiken. -Entä toverisi?
-Viehättäviä. Loistavaa keskustelua. -Majuri Forbes!
-Haluan puhua kanssanne. -Anteeksi, Thomas.
-Ei seurustelua miesten kanssa. -Sehän oli Thomas.
Hän on värvätty.
Olet oikeassa.
Olen pyytänyt apua. Miehet tarvitsevat opetusta.
Marssitte kuin rammat vuohet!
Tätä jatketaan, kunnes osaatte sen!
Komppania seis! Seis!
Te helvetin meksikolais-afrikkalaiset portot!
Jatkamme vaikka läpi yön. Eteenpäin, mars!
Leikataanko teiltä kalut irti jo syntyessä?
Juoksutan teitä, kunnes opitte tottelemaan!
Seis!
-Etkö erota oikeaa ja vasenta? -En, sir.
Kuinka moni ei erota oikeaa ja vasenta?
Herran pieksut...
Tämä on etupuoli ja tämä takapuoli!
Tämä on oikea ja...
Sinähän alat oppia.
Komppania, eteenpäin mars!
Yrittäkää, kirotut alkuasukkaat! Aloitetaan alusta!
Kädet pois taskusta, sotilas!
Vasen, oikea... Mitäs pikkuprinssi?
Oletkos herrasmies, kongressin jäsen vai Afrikan prinssi?
Älä minua katso. Eteenpäin! Kyllä minä sinut opetan.
Irlantilaiset eivät pidä värillisistä.
Entä asepuvut?
-En ole kuullut mitään. -Entä kiväärit?
Järjestä asia.
Rakas äiti. Miehet oppivat valkoihoisia nopeammin.
He ovat vakavia, rauhallisia ja hillitsevät itsensä.
Harjoitusten jälkeen he juttelevat iloisesti ja nauravat leveästi.
Tämä ei vaikuta armeijan leiriltä.
He ovat kai oppineet sen tuntien turruttavan työn aikana.
He unohtavat kaiken nopeasti ja se antaa heille voimia.
Rykmenttimme lähtee marssimaan yhtä uljaana kuin muutkin.
Teidän poikanne Robert.
He tekivät sen.
Käske miehiä kokoontumaan.
Presidentti Lincolnin toiveiden mukaisesti-
-ilmoitan, että etelävaltiot ovat antaneet julistuksen.
Se kuuluu näin:
"Neekeri, joka tarttuu aseisiin vastustaakseen etelävaltioita"-
-"palautetaan välittömästi orjuuteen."
"Jokainen liittovaltion asepuvussa vangittu neekeri"-
-"saa kuolemanrangaistuksen."
"Neekerisotilaita komentavan vangitun valkoihoisen upseerin"...
..."katsotaan yllyttävän kapinaa".
"Myös hänet tuomitaan kuolemanrangaistukseen."
Kaikki halukkaat erotetaan palveluksesta aamulla.
Poistukaa.
Ymmärrän, jos et ole täällä enää aamulla.
Haluutkos vielä asepuvun?
Huomenta, majuri.
-Sotilaat ovat valmiina, sir. -Montako on jäljellä?
Huomio!
Kiitos ja ylistys.
Seis!
En antanut lupaa. Ylös siitä!
Jätät rivin käskystä, et aiemmin! Ylös!
Vääpeli!
-Sir? -Lepo.
Olette varmasti oikeamielinen, Mulcahay.
Mutta ettekö ole hieman liian ankara?
Oletteko eri mieltä? Voitte puhua vapaasti.
-Onko poika ystävänne? -Kasvoimme yhdessä.
Antakaa hänen vielä kasvaa.
-Ymmärrän... -Siinäkö kaikki, sir?
Kyllä. Voitte poistua.
57-kaliiperinen Enfield-kivääri... Maailman paras.
11911.
-Osaatko ampua sillä, poika? -Kyllä tällä osuu.
Trip!
12192.
Robert.
Viimeinkin.
Meitä tullaan kuulemma käyttämään vain kaivuuhommiin.
Ei kai meitä estetä taistelemasta?
Miehet odottavat sitä päivää. Minä ainakin odotan.
-Älä välitä. Hän ei ymmärrä mitään. -Anteeksi.
Anna mennä!
Uudestaan. Kokeile tätä. Vielä kerran.
10 senttiä vetoa ettei osu.
10 senttiä jokaiikalta!
Komppania, asento!
Lepo.
Astukaa eteenpäin.
-Olette hyvä ampuja, sotamies. -Kiitos, sir. Metsästelin oravia.
-Oletteko tappanut ihmistä? -En, sir.
-Mutta osaatte käsitellä asetta. -Niin, sir.
Ladatkaa.
Nopeammin!
Nopeammin.
Nopeammin!
Laukaise!
Laukaise.
Tee se!
Uudestaan, mutta nopeammin!
Hyvä sotilas pystyy ampumaan kolmesti minuutissa.
Antakaa revolverinne, majuri Forbes. Aseenne...
Antakaa se.
Nopeammin. Lataa!
Äkkiä nyt!
Nopeammin. Lataa!
Nopeammin!
Tee se!
Opettakaa heitä kunnolla, majuri.
Komppania huomio!
Valmis, tähdätkää... Tulta!
Huomenta, majuri. Olette aikaisin jalkeilla.
-Haluan puhua kanssasi. -Hyvä on.
Voisitko laskeutua ratsailta?
-Onko nyt parempi? -Miksi kohtelet heitä sillä tavalla?
-Miten heitä pitäisi kohdella? -Kuin miehiä.
Miksi olet niin ankara Thomasia kohtaan?
Hän ei ole erityisen hyvä sotilas.
-Valmistan heitä taisteluun. -He ovat yhtä hyviä kuin 7. rykmentti.
-Se ei ole sinun ansiostasi. -Mitä sanoit?
Mikä korkea-arvoinen eversti luulet oikein olevasi?
Unohdat, että tunnen sinut. Ja Thomas samaten.
Forbes...
Jos et usko työhömme, ehkä sinun ei pidä olla mukana.
Olla mukana missä?
"Vasen, oikea, sormet housun saumalla!"?
Heidän ei anneta tehdä muuta kuin marssia.
Minun tulee tehdä heistä taistelukuntoisia.
Aion myös tehdä sen.
He panevat henkensä alttiiksi ja uhraavat vapautensa.
Olen heille velkaa saman. Vapauteni, tarvittaessa elämänikin.
Ehkä se koskee myös sinua.
Minä uskon niin.
Emme opettele tanssimaan. Katkaise kaula!
Ja mikäs täällä on? Pikkuprinssi leikkipistimen kera?
Ei tässä kirjoja lueta. Syrjään siitä.
Pistä minua... Pistä minua!
Pistä, äläkä kutita! Anna tulla!
Senkin koulutyttö! Olet komppanian surkein sotilas! Pistä!
Ei siinä mitään häpeämistä ole. Nouse ylös.
-Ylös siitä! -Nekru ei osannu väistää.
Hoitakaa hänet, vääpeli.
Olet nokkela poika, mutta et osaa pitää suutasi kiinni.
Anna olla.
Jatkakaa, vääpeli Mulcahay.
Robert...
Haluan puhua kanssasi kahden, jos se on mahdollista.
Jos sotilas haluaa puhua komenta- jalle, hänen täytyy pyytää lupa.
Ymmärrättekö sen, sotamies?
Kyllä...sir.
Oi voi... Jotku asiat ei sitte ikinä muutu.
Koko maailma se vihaa neekereitä.
-Jos et lopeta tuota... -Menehän ulos harjoittelemaan.
Se eversti Shaw on kova mies.
Nekruja vihaava keikari...
Me ollaan samassa veneessä. Etelävaltiot tappaa senkin.
Ei ne tuommoista keikaria tapa.
Pelkkä poikahan se on.
Surkea valkoinen poika, joka hakkaa nekruja, jotta tuntuu hyvältä.
Vai mitä, lumihiutale?
Ei se mitään West Pointia ole käyny.
Se sai komennon, kun äiti ja isä järjesti asian.
Taisit luulla olevas erilainen?
Miltäs nyt tuntuu?
Luulit olevas niin nokkela.
Taidat oppia nyt läksys?
Meinaatko ruveta itkemään?
Kyllä tuo taitaa jotaki oppia.
Voi paska...
Tässä lähellä on kuulemma maatila.
Rouva anto kuulemma pullia ja kastiketta.
-Ruokkisi kuulemma kaveritki... -Älä edes mieti sellaista.
Pullat ja kastike kuulostaa hyvältä. Sais kunnon kengät.
-Sinut voidaan ampua jos jäät kiinni. -Oletkos ukko vai akka?
Lehtikaalta...
Maissileipää...
Tännepäin, kauniit unet.
Tässä jo odotellaan.
Rakas äiti. Kuulin uutiset Fredericksburgin tappiosta.
Jos tämä jatkuu, päädyn orjien lainsuojattomaksi johtajaksi.
En opi tuntemaan näitä miehiä.
Heidän musiikkinsa ja toveruutensa on erilaista.
Voisin saada paljon aikaan, jos olisin vahva luonne.
Mutta pelkään, että paljastan heikkouteni.
Vikani eivät saa estää heidän kehitystään.
Ikävöin joulua Shaw Islandilla ja meren tuoksua.
Robert... Thomas tässä.
Halusin vain sanoa...
Halusin sanoa...
Hyvää joulua, Robert.
Hyvää joulua, Thomas.
Olette Shaw, vai mitä? Olen Kendrick, huoltopäällikkö.
Tuo surkimus on Haggis. Hän hoitaa paperihommat.
-Miten teillä sujuu? -Oikein hyvin, kiitos.
Voit puhua suoraan. Päällystö suunnittelee seuraavaa katastrofia.
Kauanko he kestävät? Karkailevat kuulemma jatkuvasti...
-Väärin. Kukaan ei ole karannut. -Heillähän on hyvät oltavat.
Ruokaa, majoitus, eikä taisteluun joutumista tarvitse pelätä. Vai mitä?
-Niin...aivan. -Tarvitsetteko jotain? Pullon?
Pyysin kenkiä kaksi viikkoa sitten, enkä kuullut asiasta.
Valitettavasti jalkineiden määrä on vähäinen.
Sellaiset tavarat varataan yksiköille-
-joiden taisteluvalmius on teikäläisiä parempi.
Ymmärrätte varmasti.
Ymmärränhän minä.
-Suokaa anteeksi. -Pistäytykää luonani.
Minulla on herkullista paikallista hilloa.
-Mustikkahilloa. -Oli hauska tavata, Shaw.
Ääliö.
-Mitä nyt? -Saimme karkurin kiinni.
Herra hyvä, pahalta näyttää. Ei kai ne ammu sitä?
Eivät. Kyllä tämä tästä... Vai mitä?
Riviin järjesty!
Hiljaa rivissä!
Irrottakaa siteet ja ottakaa takki pois.
-Vanki on paikallaan, sir. -Mikä tuo on?
-Vanki ruoskitaan julkisesti. -Älä ruoskituta heitä.
-Suokaa anteeksi, vääpeli. -Kuten haluatte, eversti.
Älä kyseenalaista käskyjäni muiden edessä.
Anteeksi, isäntäpä se päättää. Pikkuväki tottelee...
Majuri Forbes. Asento!
Vääpeli Mulcahay.
Voitte aloittaa.
Jatkakaa.
Herra Rawlins...
Tänä aamuna...
Olisi suureksi avuksi, jos voisimme joskus keskustella sotilaista.
Siinä kaikki.
Kengät, sir.
-Miehet tarvitsevat kengät, eversti. -Olen puhunut huoltopäällikölle.
Nyt heti, sir.
Se poika yritti hankkia kengät.
Hän haluaa taistella niin kuin me muutkin.
Ehkä enemmänkin.
-Näyttävätkö kaikkien jalat tältä? -Useimpien.
Iltapäivää, eversti. Muutitteko mielenne pullon suhteen?
Haluan 600 kenkäparia ja 1200 paria sukkia.
Sekä kaiken muun piilotetun, senkin rotanpaska.
-Meillä ei ole kenkiä. -Ei siis nekruja varten?
-Ei kenellekään. -Harmi.
Tarkistan vain, etteivät ne ole väärässä paikassa.
Paskiainen!
-Ette voi... -Olen eversti, senkin mätäsäkki.
Pitääkö 700 sotilaan olla ilman kenkiä koska se huvittaa teitä?
-Millä oikeudella...? -Hyvä on. Rauhoittukaa.
Ottakaa lasillinen.
Kuulkaa, paljasjalkaiset! Tänne näin!
Tässä on kenkäpari...
Tarvitsetteko jotakin?
-En, sir. -Pitäkää minut ajan tasalla.
Sotaministeriöstä.
-Voimmeko tehdä jotakin? -Heillä on perheet.
Teemme virallisen valituksen myöhemmin.
Komentakaa miehiä.
Huomio!
Värväydyitte tähän rykmenttiin siinä uskossa...
...että saatte armeijan tavallisen palkan: 13 dollaria kuussa.
Sain tietää tänä aamuna-
-että värillinen sotilas tulee saamaan vain 10 dollaria.
Epäoikeudenmukaista...
Palkat komppanian mukaan.
-Mihkä olet menossa? -10 dollaria on paljon rahaa.
Aiotkos säkin suostua tähän, ukko?
-Eikö sulla ole ylpeyttä? -Puumerkki tähän.
-Osaan kirjoittaa nimeni. -Tee se sitten.
Värillinen sotilaski pysäyttää ammuksen...ja halvemmalla.
Abe-setä sai meidät halvalla.
Just niin! Orjat hakekoon orjanpalkkansa.
-Jonoon vaan, värilliset. -Repikää se.
Repikää se.
Repikää se!
Jos te ette huoli palkkaanne, mekään emme tee sitä!
Eläköönhuuto everstille!
Asento!
-Ihan unohtunu tämä kuumuus... -Tervetuloa kotiin, poika...
Tämä on pelkkä muisto, kun pohjosen väki tulee.
Kun me tullaan.
Eversti Shaw!
Harper's Weekly-lehden Edward Pierce. Katamme koko maan.
Miljoona lukijaa haluaa nähdä 54. rykmentin taistelevan.
Miljoona ja yksi lukijaa.
Katsokaa tätä.
Huomio!
-Rawlins, eteenpäin. -Sir!
Vain valkoihoisten upseereiden tuli komentaa tätä rykmenttiä.
Aliupseereita ei mainittu.
Tunnustukseksi aloitteista, jotka teitte koko rykmentin hyväksi-
-teidät ylennetään täten vääpeliksi.
Onnittelut.
-En tiedä haluanko tätä, sir. -Tiedän miltä teistä tuntuu.
Tämä ei ole unta. Orjat palaavat sotilaina.
Kertokaa kotiväelle, miten unelmat toteutuvat.
Beaufort, Etelä-Carolina 9. kesäkuuta, 1863
-Ketäs nää resupekat on? -Entisiä karanneita orjia.
-Mistä te ootte? -Massachusettsista.
-Marssittehan kuin maitonaamat. -Anteeksi?
-Marssimme kuin valkoihoiset. -Puhuuki niitten lailla.
-Mistä olet kotoisin? -Täältäpäin.
Jenkit tuli pellolle ja sano meitin olevan sotilas.
-Mitäs pidätte armeijasta? -Kiitos Herran muonasta ja puvusta.
-On kuin olis aina aatto. -Jouluaatto.
-Hienoa. -Tuloanne on odotettu jo viikkoja.
Olemme iloisia läsnäolostanne, Shaw.
Lincoln palkkasi väkeä opettamaan värillisiä lukutaidossa.
Teidänlaistanne väkeä. Rykmentti tulee viihtymään varmasti.
Varmasti, mutta emme tulleet pitämään hauskaa.
Toimintaa ei ole paljon luvassa.
Värillisten läsnäolo on säikäyttänyt kapinalliset.
Saanen esitellä opettajia: tohtori Thorpe Salemista.
Ilo on puolellani, eversti Shaw.
-Tohtori Rogers Philadelphiasta. -Ihailen vanhempianne.
Kiitos, sir.
Eversti Montgomery, prikaatin komentaja.
-Tämä on kunnia, sir. -Hän on kansasilainen sissisotilas.
-Orjien armeija on hänen ajatuksensa. -Luulitteko olevanne ainoita?
-Itse asiassa kyllä. -Onko heillä taistelukokemusta?
-Ei, sir. -Lähdemme rannikolle aamulla.
Tarvitsemme apua huoltoreissulla. Pärjäävätkö miehenne?
-Aivan varmasti, sir. -Hienoa. Oli hauska tavata.
-Hyvää yötä. -Raportti, eversti.
-Miehet ovat asettuneet levolle. -Hyvä, alikersantti.
Ilmoittakaa komppania A:lle huomisesta tehtävästä.
Hyvä on, sir.
-Miehenne marssivat komeasti. -Kiitos, sir.
Käsittelette heitä yllättävän taitavasti.
Kaikilla oli orjia Kentuckyssä, joten olen tottunut siihen.
-Tehän olette Bostonista? -Kyllä.
Bostoniin on mahdoton kuvitella orjia.
Darien, Georgia 11. kesäkuuta, 1863
Täällä ei ole kapinallisia, sir. Naisia vain.
Kuulitteko, pojat? Putsataan paikka!
-Mitä te teette? -Vapautamme tämän kaupungin.
-Saataisiinko ampua kerrankin? -No mikä ettei.
Ammutaan tuota patsasta.
Älkää ampuko!
-Mieshän on siviili! -Etelävaltiolaiset ovat roistoja.
Katsokaa. Luuletteko, että heidät halutaan taistelukentälle?
Luuletteko?
He ovat kuin pikku apinoita, joita pitää ohjata.
Tajuatteko nyt? He ovat lapsukaisia.
Älä koske valkoihoiseen naiseen!
Tämä ei olisi ollut tarpeen, jos tuo nainen ei olisi lyönyt häntä.
Luojan käsi poistaa etelävaltiolaiset, aivan kuten juutalaisetkin.
Kaupunki pitää polttaa.
Nekrusotilaat!
-Käskekää miestenne polttaa talot. -En käske.
Se oli käsky. Joudutte sotaoikeuteen, jos kieltäydytte.
Minun ei ole pakko totella moraalitonta käskyä.
Voitte selittää tuon sotaoikeudessa.
Miehenne joutuvat komentooni.
Ensimmäinen ryhmä, toinen joukkue...
Sytyttäkää soihdut... Valmiina polttamaan kaupunki.
Ensimmäinen ryhmä, toinen joukkue! Hajaantukaa!
Mitäs tuijotat? Luuletko olevas hienohousu?
Rakas isä, tarvitsen apuanne.
Pyynnöistäni huolimatta on selvää, että olemme pelkkiä työläisiä.
Taisteluhenki on huono, sillä joutilaisuus synkistää mielialat.
Miksi harjoitella, jos taitojaan ei saa koskaan esitellä?
Olen kirjoittanut kuvernööri Andrew'lle ja esikunnalle-
-mutta luulen, että vain teidän kirjeenne Lincolnille voi auttaa.
En keksi mitään muuta keinoa.
Tekin varmasti toivotte, ettei tämä ole ollut turhaa.
Taidetaan lähteä väärään suuntaan.
Pää pystyyn, pojat! Pää pystyyn!
54. rykmentti tulee vielä mukaan, eikä teikäläisillä ole huolen häivää.
Piristykää nyt!
-Mitä sanoit, poika? -"Poika"?
-Suu kiinni, Trip. -Annapa olla, lumihiutale.
Mäpä kerron yhden jutun. Tää on nyt sillä lailla...
Sota loppuisi sassiin-
-jos teikäläiset kääntyis takaisin ja antais meidän hoitaa hommat.
Tuolla kuolee väkeä.
Kapinalliset kuolis, jos me sodittais.
Paikallasi, Trip!
-Jatkakaa marssia. -Nekrulla on nauhat hihoissa.
Sama kuin sonnilla tissit!
Puhutte ylemmällenne ja saatte totella.
-Kokeile. -Mä näytän...
-Mitä helvettiä täällä tapahtuu?! -Asento!
-Nimenne? Teen teistä raportin. -Se ei ole tarpeen, sir.
-Mitä sanoitte? -Pientä kinaa vain, sir.
Jatkakaahan siitä. Vauhtia!
Palatkaa töihinne siitä. Menkää!
-Me nähdään vielä. -Kaivahan käymälä.
Minulla on vahtivuoro. Lainaatko peiliäsi?
Napita kunnolla.
Vedä vatsa sisään.
Pienennä huulet, valkaise iho ja kavenna nenää...
Minun ei tarvitse kuunnella.
-Minne matka? -Päästä minut tästä.
Päästän sinut tästä... Niinpä.
Kuule: Sä voit marssia ja puhua valkosten tapaan...
Voit käyttää samoja vaatteita, mutta et oo ikinä mitään muuta-
-kuin ruma apina sinisessä asepuvussa.
Eikö ole herran mieleen?
Mitäs teet asialle? Tapellaanko?
Mitäs aiot tehdä?
Sä haluat tapella, vai mitä?
-Näpit irti, haudankaivaja. -Pitääkö sinua lyödä?
-Näpit irti, nekru. -Täällä ei ole nekruja!
Saat pari nauhaa hihaan ja rupeat heti herrastelemaan.
Senkin valkosten rakkikoira!
Mikäs itse olet? Vihaat ja tappelet, koska olet kärsinyt.
Se ei ole elämistä eikä kuolemista.
Valkoihoiset ovat kuolleet kolmen vuoden ajan.
He kuolevat sinun takiasi, typerys. Kaivoin heidän hautojaan.
Samalla mietin, milloin tulee meidän vuoromme.
Vuoromme tulee pian.
Silloin joudumme taistelemaan kuin miehet!
Äläkä nimittele ketä tahansa. Sinä olet ainoa "nekru".
Näsäviisas, typerä nekru. Etkä muuksi muutu, jos et pidä varaasi.
Palatkaa paikoillenne.
Shaw.
Istukaa.
Miten voin auttaa, eversti?
Lähettäkää rykmenttini taisteluun.
Valitan. Olette korvaamaton toiminnalleni.
Voinko istuutua? Kiitos...
Majuri...
Olen pyytänyt isääni puhumaan kuvernöörille ja presidentille.
Lieneekö odottaminen tarpeen?
Tuokaa minulle tuhkakuppi, eversti Montgomery.
Korvaamattomia toiminnallenne? Ryöstelyä ja hävitystä...
Olen tutustunut "toimintaanne".
Eversti Montgomeryn sotaretken aikana hävitettiin 34 kartanoa.
4000 puuvillapaalia salakuljetettiin pohjoiseen kenenkään tietämättä.
Vain te tiedätte maksusta.
Forbes on nähnyt väärennettyjä pakkoluovutusmääräyksiä.
Sekä pohjoiseen lähetettyä takavarikoitua omaisuutta...
-Jatkanko? -Pystyttekö jatkamaan?
Voin ilmiantaa teidät sotaministeriölle.
Sen minä voin tehdä.
Voitte viedä rykmenttinne taisteluun.
Sitähän te haluatte? He voivat esitellä taitojaan.
-Milloin? -Olettepa te innokas.
Milloin?
Heti kun saan käskyt valmiiksi.
Majuri...
James Island, Etelä-Carolina 16. heinäkuuta, 1863
Ampumalinjalle!
Ampumalinja tähän!
Eturivi! Polvistukaa!
Rauhallisesti!
Pataljoona kerrallaan!
Valmis!
Tulta!
Tulitus seis!
He tulevat!
Ladatkaa!
Valmis!
Tähdätkää!
Tulta!
Ladatkaa!
Ampukaa vapaasti!
Hyökkäykseen!
Levittäytykää, kapteeni.
Thomas!
-Eversti... -Tekee kipeää, vai mitä?
Kadehdin sinua. Pääset Bostoniin ja voit lukea takkatulen ääressä.
-Saat kunnon kahvia... -En palaa kotiin.
Sinuun osui, Thomas. Sinun on lähdettävä kotiin.
Lupaa minulle, Robert...
Et lähetä minua kotiin.
Lupaa!
Hyvä on... Hyvä on.
-Eversti Shaw! -Mitä nyt?
Lee on perääntynyt Gettysburgissa.
Grant on vallannut Vicksburgin ja vielä 4. heinäkuuta.
Tämä voi päättyä jo ennen joulua.
-Miten he pärjäsivät? -Hienosti.
-Montako kaatunutta? -42.
Kertokaa lisää, niin lähetän sähkeen.
Se ei taida ehtiä painoon. Keskustellaan myöhemmin.
Lepo.
-Nimennehän on Trip? -Kyllä.
Taistelitte urheasti, Trip.
Rawlins suosittelee kunniamerkkiä.
Teidän pitäisi kantaa rykmentin lippua.
Sitä pidetään kunniatehtävänä.
Miksi ei?
Haluan sanoa jotaki, mutta...
Sanokaa vain.
Mä en osallistu sotaan teidän takianne, sir.
-Vai niin. -Ketä se hyödyttäis?
Kukaan ei voita. Sota vaan jatkuu.
-Ei se jatku loputtomiin. -Kukaan ei voita.
Kyllä sen joku voittaa.
Kuka?
Te palaatte isoon taloonne Bostonissa...
Entä me? Miten me muka hyödytään?
Ette mitenkään, jos häviämme.
-Mitä haluatte tehdä? -Enpä tiedä, sir.
-Sontajuttu koko asia. -No niin on.
Me kaikki ollaan siinä korviamme myöten.
-Olis hienoa siivota se. -Miten se onnistuu?
Taistelemalla, sir.
En silti halua kantaa lippua.
Charleston voidaan vallata vain sataman kautta.
Ensimmäinen kohteemme on Fort Wagner.
Siellä on 10 tuuman tykki ja kolme 32 naulan rihlatonta tykkiä.
Yksi 42 naulan karronadi, 10 tuuman tykki ja neljä 12 naulan haupitsia.
Sekä yhteensä noin 1000 sotilasta.
Laivastomme on heikentänyt Fort Wagneria jo neljän päivän ajan.
Hyökkäyksen ajankohta on päätetty.
Teemme suoran hyökkäyksen aamunkoitteessa.
Lähestyminen on hankalaa.
Vain yksi rykmentti voi edetä kapeaa hietikkoa pitkin.
Tukijoukot voivat sillä välin edetä lähemmäs sillalta käsin.
Etenevän rykmentin menetykset voivat olla tuntuvat.
Kenraali Strong.
Massachusettsin 54. rykmentti pyytää päästä hyökkäyksen kärkeen.
-Tehän olette eversti Shaw. -Kyllä, sir.
Miehenne eivät ole nukkuneet kahteen päivään.
-Aivan, sir. -Jaksavatko he hyökätä?
Taistelussa tarvitaan muutakin kuin lepoa, sir.
Siihen tarvitaan luonteen lujuutta.
Uljautta...
Olisittepa nähnyt meidät kaksi päivää sitten.
Se oli jotakin se.
Me olemme valmiita, sir. Milloin tarvitsette meitä?
Huomenna me mennään taisteluun.
Herra, salli mun taistella kivääri toisessa kädessä-
-ja Pyhä kirja toisessa kädessä.
Jos mä kuolen kiväärin uhrina...
Kuolenpa sitte merellä tai maalla...
Tiedän, että sä siunattu Jeesus olet silloin kanssani.
Enkä mä sillon pelkää. Aamen.
Herra, seisomme edessäsi tänä iltana kiittääksemme Sinua.
Kiitämme sinua, Isä, armostasi ja ilonaiheistamme.
Minä karkasin ja jätin lapseni ja sukulaiseni orjuuteen.
Seison tässä, Isä, ja pyydän siunaustasi.
Pyydän sitä meille kaikille.
Jos huomenna on se päivä...
Jos huomenna on tuomiomme päivä...
Taivaallinen Isä, kerro perheillemme, että kuolimme vihollisen edessä.
Kerro, että kuolimme seisaaltamme-
-taistellen yhdessä sorron vastustajien kanssa!
Kerro, että kuolimme vapauden tähden!
Pyydämme tätä Jeesuksen nimessä. Aamen!
Aamen!
Tule nyt. Alahan mennä, poika.
Kerro, miltä sinusta tuntuu.
Anna mennä vain.
Enpä tiedä, onko tässä rukoiltavaa...
Mulla ei ole perhettä...
Äiti kuoli mua synnyttäessään...
En mä...
Pärjäät ihan hyvin.
Mä vain...
Te kaikki...
-Te ootte mun ainoa perhe. -Se on hyvä se.
Rakastan 54:ttä...
Huomenella ei ole väliä, sillä me ollaan miehiä.
Me ollaan miehiä.
Voihan hitto...
Komppania, huomio!
Me ollaan valmiita, eversti.
Näyttäkää niille, 54!
-Aikamoinen näytös. -Olen eturivissä.
Tekisittekö minulle palveluksen?
-Nämä ovat yksityiskirjeitä. -Tietysti, eversti.
Jos minä kaadun...
Muistakaa, mitä näette tänään.
Teidät vapautetaan. Ilmoittautukaa paarinkantajiksi.
Toimikaa!
Menehän siitä. Tulemme ihan kohta.
Jos tämä mies kaatuu, kuka ottaa lipun ja jatkaa?
Minä.
Nähdään linnoituksessa, Thomas.
Pistimet paikalleen!
Olalle vie!
Pistimet eteen!
Marssia!
Eteenpäin!
Marssikaa!
Juoksumarssia...eteenpäin!
Rauhallisesti!
Hyökkäykseen!
Eteenpäin!
Pysykää rivissä!
Suojautukaa dyynien taakse!
Komentajat! Odotamme täällä ja etenemme pimeän tullen.
Pois sieltä!
Komentakaa miehiä jäämään tähän!
Vääpeli Rawlins!
Välittäkää viesti: Etenemme käskystäni.
-Valmiina ampumaan! -Eteenpäin käskystäni.
Hyökkäykseen!
Eteenpäin!
Eteenpäin, miehet!
Eteenpäin!
Vauhtia! Älkää pysähtykö!
Tulkaa, 54!
Robert!
Tulkaa!!
Hyökkäykseen!
Ampumalinjaan!
Tulta!
Mentiin!
54: s menetti yli puolet miehistään Fort Wagnerin hyökkäyksessä.
Valkoihoiset tukijoukot kärsivät tappioita joutuen perääntymään.
Linnoitusta ei koskaan valloitettu.
Uutinen rykmentin urheudesta levisi-
-ja yli 180 000 mustaihoista miestä värväytyi kongressin luvalla.
Lincoln antoi kunnian sotaonnen kääntymisestä värillisille joukoille.